Sex dagar före påsken
kom Jesus till Betania, där Lasaros bodde,
han som Jesus hade uppväckt från de döda.
Man ordnade där en måltid för honom; Marta passade upp,
och Lasaros var en av dem som låg till bords med honom.
Maria tog då en hel flaska dyrbar
äkta nardusbalsam
och smorde Jesu fötter
och torkade dem sedan med sitt hår,
och huset fylldes av doften från denna balsam.
Men Judas Iskariot, en av lärjungarna,
den som skulle förråda honom, sade:
Varför sålde man inte oljan
för trehundra denarer
och gav
till de fattiga?
Detta sade han inte för att han brydde sig om de fattiga
utan för att han var en tjuv;
han hade hand om kassan och tog av det som lades dit.
Låt henne vara,
hon har sparat sin balsam till min begravningsdag.
De fattiga har ni alltid bland er,
men mig har ni inte alltid.
En stor mängd judar fick reda på att Jesus var där,
och de kom dit inte bara för hans skull utan också för att få se Lasaros,
som han hade uppväckt från de döda.
Översteprästerna bestämde sig då för att döda Lasaros också,
eftersom så många judar för hans skull gick ifrån dem och trodde på Jesus.
Nästa dag, när de många som hade kommit till högtiden
fick höra att Jesus var på väg till Jerusalem,
tog de palmkvistar och gick ut för att möta honom. Och de ropade:
Hosianna! Välsignad är han som kommer i Herrens namn,
han som är Israels konung.
Jesus fick tag i en åsna och satte sig på den, som det står skrivet:
Frukta inte, dotter Sion.
Se, din konung kommer, sittande på en ungåsna.
(Lärjungarna förstod först inte detta,
men när Jesus hade förhärligats
kom de ihåg att som det stod skrivet om honom,
så hade man gjort med honom.)
Alla de som hade varit med honom
när han kallade ut Lasaros ur graven och uppväckte honom från de döda
vittnade om detta.
När folk hörde att han hade gjort
detta tecken drog de ut för att möta honom.
Men fariseerna sade till varandra:
Ni ser att ingenting hjälper.
Alla människor springer efter honom.
Bland dem som kommit upp till högtiden
för att tillbe Gud fanns några greker.
De sökte upp Filippos,
han som var från Betsaida i Galileen, och sade:
Herre, vi vill gärna se Jesus.
Filippos gick och talade om det för Andreas,
och Andreas och han gick och talade om det för Jesus.
Stunden har kommit då Människosonen skall förhärligas.
Sannerligen, jag säger er:
om vetekornet inte faller i jorden och dör
förblir det ett ensamt korn.
Men om det dör
ger det rik skörd.
Den som älskar sitt liv förlorar det,
men den som här i världen hatar sitt liv, han skall rädda det till ett evigt liv.
Om någon vill tjäna mig skall han följa mig,
och där jag är kommer också min tjänare att vara.
Om någon tjänar mig skall Fadern ära honom.
Nu är min själ fylld av oro.
Skall jag be: Fader, rädda mig undan denna stund?
Nej, det är just för denna
stund jag har kommit.
Fader,
förhärliga ditt namn
Då hördes en röst från himlen:
Jag har förhärligat det och skall förhärliga det på nytt.
Folket som stod där och hörde detta sade att det var åskan,
men några sade att det var en ängel som hade talat till honom.
Det var inte för min skull som rösten hördes, utan för er skull.
Nu faller domen över denna världen,
nu skall denna världens härskare fördrivas.
Och när jag blir upphöjd från jorden
skall jag dra alla till mig.
Detta sade han för att ange på vilket sätt han skulle dö.
Vi har lärt oss i lagen att Messias stannar för alltid.
Hur kan du då säga att Människosonen måste bli upphöjd?
Vem är denne Människoson?
Ännu en kort tid är ljuset bland er.
Vandra medan ni har ljuset,
så att mörkret inte övervinner er.
Den som vandrar i mörkret vet inte vart han går.
Tro på ljuset medan ni har ljuset,
så att ni blir ljusets söner.
När Jesus hade sagt detta lämnade han dem och var försvunnen.
Trots att han hade gjort så många tecken inför dem
trodde de inte på honom,
ty profeten Jesajas ord skulle uppfyllas:
Herre, vem har trott på det vi fick höra,
och för vem har Herrens makt uppenbarats?
De kunde inte tro, ty Jesaja säger också:
Han har förblindat deras ögon och förstockat deras hjärtan,
så att de inte kan se med sina ögon och förstå med sitt hjärta
och omvända sig
och bli botade av mig.
Detta sade Jesaja därför att han såg hans härlighet, och det var om honom han talade.
Ändå kom också många i rådet till tro på Jesus,
men med tanke på fariseerna ville de inte erkänna det
för att inte bli uteslutna ur synagogan.
De älskade äran från människor högre än äran från Gud.
Jesus ropade:
Den som tror på mig, han tror inte på mig
utan på honom som har sänt mig,
och den som ser mig, han ser honom som har sänt mig.
Jag är ljuset som har kommit hit i världen
för att ingen som tror på mig skall bli kvar i mörkret.
Om någon hör mina ord men inte tar vara på dem,
så dömer inte jag honom,
ty jag har inte kommit för att döma världen utan för att rädda världen.
Den som avvisar mig och inte tar emot mina ord,
han har mött sin domare:
det ord jag har talat skall döma honom på den sista dagen.
Ty jag har inte talat av mig själv,
utan Fadern som har sänt mig
har befallt mig vad jag skall säga och vad jag skall tala.
Och jag vet att hans befallning ger evigt liv.
När jag talar talar jag så som Fadern har lärt mig.
Det var strax före påskhögtiden
och Jesus visste att hans stund hade kommit, då han skulle lämna världen
och gå till Fadern.
Han hade älskat sina egna som levde här i världen,
och han älskade dem intill slutet.
De hade samlats till måltid,
och djävulen hade redan ingett Judas, Simon Iskariots son,
att förråda Jesus.
Jesus visste att Fadern hade lagt allt i hans händer
och att han hade utgått från Gud och nu återvände till Gud.
Han steg upp från bordet, tog av sig manteln
och band en handduk om livet.
Sedan hällde han vatten i tvättfatet
och började tvätta lärjungarnas fötter
och torka dem med handduken som han hade bundit om sig.
När han kom till Simon Petrus.
Herre, skall du tvätta mina fötter!
Vad jag gör förstår du inte nu,
men senare skall du fatta det.
Aldrig någonsin får du tvätta mina fötter!
Om jag inte tvättar dig
har du ingen gemenskap med mig.
Herre,
tvätta inte bara mina fötter
utan också händerna och huvudet.
Den som har badat behöver
bara få fötterna tvättade,
i övrigt är han ren.
Och ni är rena,
dock inte alla.
Han visste nämligen vem som skulle förråda honom,
och därför sade han att de inte alla var rena.
När han hade tvättat deras fötter
och tagit på sig manteln och lagt sig till bords igen.
Förstår ni vad det är jag har gjort med er?
Ni kallar mig mästare och herre,
och det med rätta, för det är jag.
Om nu jag, som är er herre och mästare, har tvättat era fötter,
är också ni skyldiga att tvätta varandras fötter.
Jag har gett er ett exempel,
för att ni skall göra som jag har gjort med er.
Sannerligen, jag säger er:
en tjänare är inte förmer än sin herre,
och en budbärare inte förmer än den som har sänt honom.
Vet ni detta
är ni saliga om ni också handlar så.
Jag talar inte om er alla.
Jag vet vilka jag har utvalt,
men skriftens ord måste uppfyllas:
Den som äter mitt bröd har lyft sin häl mot mig.
Jag säger det redan nu, innan det sker,
för att ni, när det har skett, skall tro att jag är den jag är.
Sannerligen, jag säger er:
den som tar emot någon som jag sänder, han tar emot mig,
och den som tar emot mig, han tar emot den som har sänt mig.
När Jesus hade sagt detta
skakades han i sitt innersta och vittnade:
Sannerligen, jag säger er:
en av er kommer att förråda mig.
THans lärjungar såg på varandra och undrade vem han menade.
En av dem, den som Jesus älskade,
låg intill honom.
Simon Petrus gjorde tecken åt honom
att fråga Jesus vem han talade om.
Lärjungen lutade sig bakåt mot Jesu bröst.
Herre, vem är det?
Han som får brödet som jag nu doppar.
Och han doppade brödet
och gav det åt Judas, Simon Iskariots son.
När Judas hade fått brödet for Satan in i honom.
Gör genast vad du skall göra!
Ingen av dem som var med vid bordet visste varför han sade detta till honom.
Eftersom Judas hade hand om kassan
trodde några att Jesus hade sagt åt honom
att köpa vad som behövdes till högtiden
eller att ge något till de fattiga.
Men Judas tog brödet och gick genast ut.
Det var natt.
När Judas hade gått sade Jesus:
Nu har Människosonen förhärligats,
och Gud har förhärligats i honom.
Är nu Gud förhärligad i honom
skall Gud också förhärliga honom i sig,
och han skall snart förhärliga honom.
Ännu en kort tid
är jag hos er, mina barn.
Ni kommer att söka efter mig, och jag säger nu till er vad jag sade till judarna:
Dit jag går kan ni inte komma.
Ett nytt bud ger jag er:
att ni skall älska varandra.
Så som jag har älskat er skall också ni älska varandra.
Alla skall förstå att ni är mina lärjungar om ni visar varandra kärlek.
Vart går du, herre?
Dit jag går kan du inte följa mig nu,
men längre fram skall du följa mig.
Herre, varför kan jag inte följa dig nu? Jag skall ge mitt liv för dig.
Du skall ge ditt liv för mig?
Sannerligen, jag säger dig:
tuppen skall inte gala förrän du tre gånger har förnekat mig.
Känn ingen oro.
Tro på Gud,
och tro på mig.
I min faders hus finns många rum.
Skulle jag annars säga att jag går
bort för att bereda plats för er? Och om jag nu går bort
och bereder plats för er, så skall jag komma tillbaka och hämta er till mig,
för att också ni skall vara där jag är.
Och vägen dit jag går, den känner ni.
Herre, vi vet inte vart du går.
Hur kan vi då känna vägen?
Jag är vägen,
sanningen och livet.
Ingen kommer till Fadern utom genom mig.
Om ni har lärt känna mig skall ni också lära känna min fader.
Ni känner honom redan nu och ni har sett honom.
Herre,
visa oss Fadern,
det är nog för oss.
Så länge har jag varit tillsammans med er,
och ändå känner du mig inte, Filippos?
Den som har sett mig har sett Fadern.
Hur kan du då säga: Visa oss Fadern?
Tror du inte att jag är i Fadern och Fadern i mig?
De ord jag säger er, dem talar jag inte av mig själv;
Fadern är i mig och utför sina gärningar.
Tro mig när jag säger att jag är i Fadern och Fadern i mig.
Eller tro åtminstone för gärningarnas skull.
Sannerligen, jag säger er:
den som tror på mig, han skall utföra gärningar som jag, och ännu större.
Ty jag går till Fadern,
och vad ni än ber om i mitt namn skall jag göra,
så att Fadern blir förhärligad genom Sonen.
Om ni ber om något i mitt namn
skall jag göra det.
Om ni älskar mig kommer ni att hålla mina bud.
Jag skall be Fadern, och han skall ge er en annan hjälpare,
som skall vara hos er för alltid:
sanningens ande.
Världen kan inte ta emot den, eftersom världen inte ser den och inte känner den.
Men ni känner den, eftersom den är kvar hos er och kommer att vara i er.
Jag skall inte lämna er ensamma, jag skall komma till er.
Ännu en kort tid, sedan ser världen mig inte längre,
men ni skall se mig,
eftersom jag lever och ni kommer att leva.
Den dagen
skall ni förstå att jag är i min fader och ni i mig och jag i er.
Den som har mina bud och håller dem, han älskar mig,
och den som älskar mig skall bli älskad av min fader,
och jag skall älska honom och visa mig för honom.
Judas - inte Judas Iskariot - frågade:
Herre, hur kommer det sig att du skall visa dig för oss men inte för världen?
Om någon älskar mig bevarar han mitt ord,
och min fader skall älska honom, och vi skall komma till honom och stanna hos honom.
Den som inte älskar mig bevarar inte mina ord.
Men ordet som ni har hört kommer inte från mig utan från Fadern som har sänt mig.
Detta har jag sagt er medan jag är kvar hos er.
Men Hjälparen, den heliga anden som Fadern skall sända i mitt namn,
skall lära er allt och påminna er om allt som jag har sagt er.
Frid lämnar jag kvar åt er,
min frid ger jag er.
Jag ger er inte det som världen ger.
Känn ingen oro och tappa inte modet.
Ni hörde att jag sade till er: Jag går bort och kommer till er igen.
Om ni älskade mig skulle ni vara glada över att jag går till Fadern,
ty Fadern är större än jag.
Detta säger jag er innan det sker,
för att ni skall tro det när det har skett.
Jag säger inte mycket mer till er,
ty nu kommer världens härskare.
Han har ingen makt över mig. Men världen måste få veta
att jag älskar Fadern och gör som Fadern har befallt mig.
Kom, låt oss gå härifrån.
Jag är den sanna vinstocken, och min fader är vinodlaren.
Varje gren i mig som inte bär frukt skär han bort,
och varje gren som bär frukt ansar han,
så att den bär mer frukt.
Ni är redan ansade genom ordet som jag har förkunnat för er.
Bli kvar i mig,
så blir jag kvar i er.
Liksom grenen inte kan bära frukt av sig själv
om den inte sitter kvar på vinstocken,
kan inte heller ni göra det om ni inte är kvar i mig.
Jag är vinstocken, ni är grenarna.
Om någon är kvar i mig och jag i honom bär han rik frukt:
utan mig kan ni ingenting göra.
Den som inte är kvar i mig blir som grenarna som kastas bort och vissnar;
de samlas ihop och läggs på elden och bränns upp.
Om ni blir kvar i mig och mina ord blir kvar i er, så be om vad ni vill, och ni skall få det.
Min fader förhärligas när ni bär rik frukt
och blir mina lärjungar.
Liksom Fadern har älskat mig, så har jag älskat er.
Bli kvar i min kärlek.
Om ni håller mina bud blir ni kvar i min kärlek,
så som jag har hållit min faders bud och är kvar i hans kärlek.
Detta har jag sagt er för att min glädje skall vara i er
och er glädje bli fullkomlig.
Mitt bud är detta: att ni skall älska varandra så som jag har älskat er.
Ingen har större kärlek än den som ger sitt liv för sina vänner.
Ni är mina vänner om ni gör vad jag befaller er.
Jag kallar er inte längre tjänare,
ty en tjänare vet inte vad hans herre gör.
Jag kallar er vänner, därför att jag har låtit er veta allt vad jag har hört av min fader.
Ni har inte utvalt mig,
utan jag har utvalt er
och bestämt er till att gå ut i världen och bära frukt,
frukt som består,
och då
skall Fadern ge er vad ni än ber honom om i mitt namn.
Detta befaller jag er:
att ni skall älska varandra.
Om världen hatar er,
kom då ihåg att den har hatat mig före er.
Om ni tillhörde världen skulle världen älska er som sina egna.
Men nu tillhör ni inte världen, utan jag har kallat er ut ur världen,
och därför hatar världen er.
Kom ihåg vad jag har sagt er: tjänaren är inte förmer än sin herre.
Har de förföljt mig kommer de också att förfölja er.
Har de bevarat mitt ord kommer de också att bevara ert.
Men allt detta skall de göra med er för mitt namns skull, därför att
de inte känner honom som har sänt mig.
Om jag inte hade kommit och talat till dem skulle de vara utan synd.
Nu har de ingen ursäkt för sin synd.
Den som hatar mig hatar också min fader.
Hade jag inte gjort sådana gärningar bland
dem som ingen annan gjort, skulle de vara utan synd.
Nu har de sett dem,
och de hatar både mig och min fader.
Men ordet som står skrivet i deras lag
skulle uppfyllas:
De har hatat mig utan grund.
När Hjälparen kommer,
som jag skall sända er från Fadern, sanningens ande, som utgår från Fadern,
då skall han vittna om mig.
Också ni skall vittna,
ty ni har varit med mig från början.
Detta har jag sagt er för att ni inte skall komma på fall.
De skall utesluta er ur synagogorna,
ja, den tid kommer då den som dödar er
tror sig bära fram ett offer åt Gud.
Och detta skall de göra
därför att de inte har lärt känna Fadern och inte heller mig.
Jag har sagt er detta
för att ni, när den tiden kommer,
skall minnas att jag har sagt det.
Jag sade er det inte från början, eftersom jag var hos er.
Men nu går jag till honom som har sänt mig,
och ingen av er frågar mig: Vart går du?
utan det jag har sagt er fyller era hjärtan med sorg.
Men jag säger er sanningen:
det är för ert bästa som jag lämnar er.
Ty om jag inte lämnar er kommer inte Hjälparen till er.
Men när jag går skall jag sända honom till er,
och när han kommer skall han visa världen
vad synd och rättfärdighet och dom är.
Synd: de tror inte på mig.
Rättfärdighet:
jag går till Fadern, och ni ser mig inte längre.
Dom:
denna världens härskare
är dömd.
Jag har mycket mer att säga er,
men ni förmår inte ta emot det nu.
Men när han kommer, sanningens ande,
skall han vägleda er med hela sanningen;
han skall inte tala av sig själv utan förkunna det han hör
och låta er veta vad som kommer att ske.
Han skall förhärliga mig, ty av mig skall han ta emot det han låter er veta.
Allt vad Fadern har är mitt;
därför säger jag att det är av mig han tar emot det han skall låta er veta.
En kort tid och ni ser mig inte längre,
ännu en kort tid och ni skall se mig igen.
Då sade några av lärjungarna till varandra: Vad menar han när han säger:
'En kort tid och ni ser mig inte längre,
ännu en kort tid och ni skall se mig igen'
och när han säger: 'Jag går till Fadern'?
Vad menar han med 'en kort tid'?
Vi förstår inte vad han säger.
Jesus märkte att de ville fråga honom
Ni undrar varför jag sade: 'En kort tid och ni ser mig inte längre,
ännu en kort tid och ni skall se mig igen'?
Sannerligen, jag säger er:
ni kommer att gråta och klaga, men världen skall glädja sig.
Ni kommer att sörja, men er sorg skall vändas i glädje.
När en kvinna skall föda har hon det svårt, för hennes stund har kommit.
Men när hon har fött sitt barn minns hon inte längre sina plågor
i glädjen över att en människa har fötts till världen.
Nu har också ni det svårt.
Men jag skall se er igen, och då skall ni glädjas,
och ingen skall ta er glädje ifrån er.
Den dagen kommer ni inte att fråga mig om någonting.
Sannerligen, jag säger er:
vad ni ber Fadern om i mitt namn, det skall han ge er.
Ännu har ni inte bett om något i mitt namn.
Be, och ni skall få,
så att er glädje blir fullkomlig.
Detta har jag sagt er i bilder.
Det kommer en tid då jag inte längre skall tala i bilder
utan med klara ord låter er veta allt om Fadern.
Den dagen skall ni be i mitt namn,
och jag säger inte att jag skall be till Fadern för er,
ty Fadern själv älskar er
eftersom ni har älskat mig och trott att jag kommer från Gud.
Jag kom från Fadern och trädde in i världen.
Jag lämnar världen igen och går till Fadern.
Lärjungarna sade:
Nu talar du med klara ord och inte i bilder.
Nu vet vi att du vet allt,
du behöver inte höra någon fråga dig.
Därför tror vi att du kommer från Gud.
Nu tror ni. Den stund kommer, den är redan inne,
då ni skall skingras, var och en åt sitt håll,
och lämna mig ensam.
Men jag är inte ensam, eftersom Fadern är med mig.
Detta har jag sagt er för att ni skall ha frid i mig.
I världen får ni lida, men var inte oroliga,
jag har besegrat världen.
Efter att ha sagt detta lyfte Jesus blicken mot himlen och sade:
Fader,
stunden har kommit.
Förhärliga din son,
så att Sonen kan förhärliga dig;
du har gett honom makt över alla människor
för att han skall ge evigt liv åt alla dem som du har gett honom.
Och detta är det eviga livet: att de känner dig, den ende sanne Guden,
och honom som du har sänt, Jesus Kristus.
Jag har förhärligat dig här på jorden
genom att fullborda det verk som du har gett mig att utföra.
Förhärliga nu mig hos dig, fader,
med den härlighet jag hade hos dig innan världen var till.
Jag har uppenbarat ditt namn för de människor som du tog från världen och gav åt mig.
De var dina, och du gav dem åt mig,
och de har bevarat ditt ord.
Nu förstår de att allt som du har gett mig kommer från dig.
Orden du gav mig har jag gett dem, och de har tagit emot dem
och verkligen förstått att jag kommer från dig,
och de har trott på att du har sänt mig.
Jag ber för dem.
Jag ber inte för världen utan för dem som du har gett mig,
eftersom de är dina.
Allt mitt är ditt
och allt ditt är mitt,
och jag har förhärligats genom dem.
Jag är inte längre kvar i världen,
men de är kvar i världen och jag kommer till dig.
Helige fader, bevara dem i ditt namn,
det som du har gett mig,
så att de blir ett,
liksom vi är ett.
Medan jag var hos dem bevarade jag dem i ditt namn,
som du har gett mig.
Och jag skyddade dem, och ingen av dem gick under
utom undergångens man, ty skriften skulle uppfyllas.
Nu kommer jag till dig, men detta säger jag medan jag är i världen,
för att de skall få min glädje helt och fullt.
Jag har gett dem ditt ord, och världen har hatat dem
därför att de inte tillhör världen, liksom inte heller jag tillhör världen.
Jag ber inte att du skall ta dem ut ur världen
utan att du skall bevara dem för det onda.
De tillhör inte världen, liksom inte heller jag tillhör världen.
Helga dem genom sanningen;
ditt ord är sanning.
Liksom du har sänt mig till världen, har jag sänt dem till världen,
och för deras skull helgar jag mig till ett offer,
för att också de skall helgas genom sanningen.
Men inte bara för dem ber jag utan också för alla som genom deras ord tror på mig.
Jag ber att de alla skall bli ett
och att liksom du, fader, är i mig och jag i dig, också de skall vara i oss.
Då skall världen tro på att du har sänt mig.
Den härlighet som du har gett mig har jag gett dem .
för att de skall bli ett och för att liksom vi är ett,
jag i dem och du i mig,
de skall fullkomnas och bli ett.
Då skall världen förstå att du har sänt mig
och älskat dem så som du har älskat mig.
Fader, jag vill att de som du har gett mig
skall vara med mig där jag är,
för att de skall få se min härlighet, den som du har gett mig,
eftersom du har älskat mig redan före världens skapelse.
Rättfärdige fader,
världen känner dig inte, men jag känner dig,
och de har förstått att du har sänt mig.
Jag har gjort ditt namn känt för dem och skall göra det känt,
för att den kärlek som du har älskat mig med skall vara i dem,
och jag i dem.
När Jesus hade sagt detta
gick han tillsammans med sina lärjungar ut till andra sidan av Kidrondalen.
Där låg en trädgård
som han och lärjungarna gick in i.
Också Judas, han som förrådde honom, kände till platsen,
eftersom Jesus och hans lärjungar ofta hade samlats där.
Judas tog med sig vaktstyrkan
och folk från översteprästerna och fariseerna,
och de kom dit med lyktor, facklor och vapen.
Jesus, som visste om allt som väntade honom,
gick ut till dem och frågade:
Vem söker ni? Jesus från Nasaret.
Bland dem stod också Judas, han som förrådde honom.
När Jesus nu sade:
Det är jag.
vek de tillbaka och föll till marken.
Han frågade dem igen:
Vem söker ni?
Jesus från Nasaret
Jag har ju sagt er att det är jag.
Om det är mig ni söker,
så låt de andra gå.
Ty det som han hade sagt skulle uppfyllas:
Av dem som du har gett mig har jag inte låtit någon gå förlorad.
Men Simon Petrus, som hade ett svärd med sig, drog det och slog till mot översteprästens tjänare
och högg av honom högra örat;
tjänaren hette Malkos.
Stick svärdet i skidan.
Skulle jag inte dricka den bägare som Fadern har räckt mig?
Kommendanten med sin vaktstyrka
och judarnas män grep Jesus
och band honom
och förde honom först till Hannas,
svärfar till Kajafas, som var överstepräst det året.
Det var Kajafas som hade förklarat för judarna
att det var bäst att en enda man dog för folket.
Simon Petrus och en annan lärjunge följde efter Jesus.
Den lärjungen var bekant med översteprästen,
och han följde med Jesus in på översteprästens gård,
men Petrus stod kvar utanför porten.
Den andre lärjungen, han som var bekant med översteprästen, gick då ut och talade med tjänsteflickan som vaktade porten
och tog med sig Petrus in.
Hör inte du också till den där mannens lärjungar?
Nej, det gör jag inte.
Tjänarna och vakterna stod och värmde sig vid en koleld
som de hade tänt, eftersom det var kallt.
Petrus stod där också och värmde sig tillsammans med dem.
Översteprästen frågade Jesus om hans lärjungar och hans lära.
Jesus sade:
Jag har talat öppet till världen.
Jag har alltid undervisat
i synagogorna och i templet, där alla judar samlas.
Jag har inte sagt något i hemlighet.
Varför frågar du mig?
Fråga dem som har hört mig vad jag har förkunnat för dem.
De vet ju vad jag har sagt.
Skall du svara översteprästen på det sättet?
Har jag sagt något som var fel,
så säg vad det var.
Men om jag har rätt,
varför slår du mig?
Hannas skickade honom då bunden till översteprästen Kajafas.
Men Simon Petrus stod där och värmde sig.
De sade till honom:
Hör inte du också till hans lärjungar?
Nej, det gör jag inte
Petrus förnekade det.
Då sade en av översteprästens tjänare,
en släkting till honom som Petrus hade huggit örat av:
Såg jag dig inte tillsammans med honom i trädgården? Petrus förnekade det än en gång.
Och just då gol en tupp.
Det var tidigt på morgonen.
Från Kajafas förde de Jesus till residenset.
Själva stannade de utanför,
för att inte bli orena
utan kunna äta påskmåltiden.
Pilatus gick då ut till dem och frågade:
Vad anklagar ni den här mannen för?
Om han inte hade varit en förbrytare skulle vi inte ha överlämnat honom åt dig.
Ta honom då själva och döm honom efter er egen lag.
Vi har inte rätt att döda någon.
Ty det ord skulle uppfyllas som Jesus hade sagt
för att ange hur han skulle dö.
Pilatus gick tillbaka in i residenset och lät kalla till sig Jesus.
Så du är judarnas konung?
Säger du detta av dig själv,
eller har andra sagt det om mig?
Jag är väl ingen jude.
Dina landsmän och översteprästerna har överlämnat dig åt mig.
Vad har du gjort?
Mitt rike hör inte till denna världen.
Om mitt rike hörde till denna världen
hade mina följeslagare kämpat för att jag inte skulle bli utlämnad åt judarna.
Men nu är mitt rike av annat slag.
Du är alltså kung? Du själv säger att jag är kung.
Jag har fötts och kommit hit till världen för denna enda sak:
att vittna för sanningen.
Den som hör till sanningen lyssnar till min röst.
Vad är sanning?
Sedan gick han ut igen till judarna och sade:
Jag kan inte finna honom skyldig till något. Men
det är sed att
jag friger någon åt er vid påsken.
Vill ni alltså att jag skall frige judarnas konung?
Då ropade de igen:
Inte honom, utan Barabbas!
Barabbas var en rövare.
Då tog Pilatus Jesus och lät gissla honom.
Och soldaterna vred ihop en krans av törne
och satte på hans huvud,
och de hängde på honom en purpurröd mantel. De gick fram till honom och sade:
Var hälsad, judarnas konung,
och de gav honom örfilar.
Sedan gick Pilatus ut igen och sade till judarna:
Jag för ut honom till er
för att ni skall förstå att jag inte finner honom skyldig till något.
Här är mannen
Jesus kom ut,
med törnekransen och den purpurröda manteln,
Korsfäst, korsfäst!
Ta honom och korsfäst honom själva.
Jag finner honom inte skyldig till något.
Vi har en lag, och enligt den lagen måste han dö,
eftersom han har gjort sig till Guds son.
När Pilatus hörde detta blev han ännu mer oroad.
Han gick tillbaka in i residenset och frågade Jesus:
Varifrån är du?
Men Jesus gav honom inget svar.
Vägrar du att tala med mig?
Vet du inte att jag har makt att frige dig
och makt att korsfästa dig?
Du skulle inte ha någon makt över mig
om du inte hade fått den från ovan.
Därför har den som överlämnade mig åt dig
större skuld.
Efter det svaret ville Pilatus frige honom.
Om du släpper honom är du inte kejsarens vän.
Den som gör sig till kung sätter sig upp mot kejsaren.
När Pilatus hörde de orden lät han föra ut Jesus
och satte sig på domartribunen i den så kallade Stengården,
på hebreiska Gabbata.
Det var på förberedelsedagen före påsken, vid sjätte timmen.
Pilatus sade till judarna:
Här ser ni er kung.
Bort med honom!
Korsfäst honom!
Skall jag korsfästa er kung?
Vi har ingen annan kung än kejsaren.
Då utlämnade han Jesus åt dem till att korsfästas.
De tog honom alltså med sig. Han bar själv sitt kors
ut till den plats som kallas Skallen,
på hebreiska Golgota.
Där korsfäste de honom tillsammans med två andra,
en på var sida med Jesus i mitten.
Pilatus hade också låtit skriva ett anslag som sattes upp på korset,
och där stod: Jesus från Nasaret, judarnas konung.
Detta lästes av många judar,
eftersom platsen där Jesus korsfästes
låg strax utanför staden,
och texten var på hebreiska, latin och grekiska.
Men judarnas överstepräster sade till Pilatus:
Skriv inte: Judarnas konung, utan
vad han själv har sagt: Jag är judarnas konung.
Vad jag har skrivit, det har jag skrivit.
Soldaterna som hade korsfäst Jesus tog hans kläder
och delade upp dem i fyra delar, en på varje soldat.
De tog också långskjortan,
men den hade inga sömmar utan var vävd i ett enda stycke.
De sade därför till varandra:
Vi skär inte sönder den utan kastar lott om vem som skall ha den.
Ty skriftordet skulle uppfyllas:
De delade upp mina kläder mellan sig och kastade lott om min klädnad.
Det var vad soldaterna gjorde.
Men vid Jesu kors stod hans mor
och hennes syster, Maria som var gift med Klopas
och Maria från Magdala.
När Jesus såg sin mor och bredvid henne den lärjunge som han älskade
sade han till sin mor:
Kvinna, där är din son.
Sedan sade han till lärjungen:
Där är din mor
Från den stunden hade hon sitt hem hos lärjungen.
Jesus visste att nu var allt fullbordat,
och för att skriftordet skulle uppfyllas sade han:
Jag är törstig
Där stod ett kärl som var fyllt med surt vin
De satte därför en svamp som doppats i det sura vinet på en isopstjälk
och förde den till hans mun.
När Jesus hade fått det sura vinet sade han:
Det är fullbordat.
Och han böjde ner huvudet och överlämnade sin ande.
Eftersom det var förberedelsedag
och kropparna inte fick hänga kvar
på korset under sabbaten -
det var en stor sabbat -
bad judarna Pilatus att de korsfästas
benpipor skulle krossas och kropparna tas bort.
Soldaterna kom därför och krossade benen på dem som var korsfästa tillsammans med Jesus,
först på den ene och sedan på den andre.
Men när de kom till Jesus och såg att han redan var död
krossade de inte hans ben,
utan en av soldaterna stack upp sidan på honom med sin lans,
och då kom det ut blod
och vatten.
Den som såg det har vittnat om det för att
också ni skall tro;
hans vittnesbörd är sant, och han vet att han talar sanning.
Detta skedde för att skriftordet skulle uppfyllas:
Inget ben skall krossas på honom.
Och på ett annat ställe heter det:
De skall se på honom som de har genomborrat.
Josef från Arimataia,
bad efteråt Pilatus att få ta ner Jesu kropp.
Josef var lärjunge till Jesus fast i hemlighet,
av rädsla för judarna.
Pilatus tillät det,
och Josef gick och tog ner kroppen.
Nikodemos kom också dit, han som första gången hade sökt upp Jesus på natten,
och han hade med sig en blandning av myrra och aloe,
omkring trettio kilo.
De tog Jesu kroppoch lindade den med linnebindlar
tillsammans med kryddorna
så som judarna brukar göra vid en gravläggning.
Intill platsen där Jesus hade blivit korsfäst fanns en trädgård
och i trädgården en ny grav där ännu ingen hade blivit lagd.
Där lade de Jesus,
eftersom det var den judiska
förberedelsedagen och graven låg nära.
Tidigt på morgonen efter sabbaten, medan det ännu var mörkt
kom Maria från Magdala ut till graven
och fick se att stenen för ingången var borta.
Hon sprang genast därifrån och kom och sade till Simon Petrus och den andre lärjungen, den som Jesus älskade:
De har flyttat bort Herren ur graven, och vi vet inte var de har lagt honom.
Petrus och den andre lärjungen begav sig då ut till graven.
De sprang båda två,
men den andre lärjungen sprang fortare än Petrus och kom först fram till graven.
Han lutade sig in och såg linnebindlarna ligga där
men gick inte in.
Simon Petrus kom strax efter
och han gick in i graven.
Han såg bindlarna ligga där,
liksom duken som hade täckt huvudet,
men den låg inte tillsammans med bindlarna utan hoprullad på ett ställe för sig.
Då gick också den andre lärjungen in, han som hade kommit först till graven.
Och han såg och trodde.
Ännu hade de nämligen inte förstått skriftens ord att han måste uppstå från de döda.
Lärjungarna gick sedan hem igen.
Men Maria stod och grät utanför graven.
Gråtande lutade hon sig in
och fick då se två änglar i vita kläder
sitta där Jesu kropp hade legat,
en vid huvudet och en vid fötterna.
Och de sade till henne: Varför gråter du, kvinna?
De har flyttat bort min herre,
och jag vet inte var de har lagt honom.
När hon hade sagt det vände hon sig om och såg Jesus stå där,
men hon förstod inte att det var han.
Varför gråter du, kvinna?
Vem letar du efter?
Hon trodde att det var trädgårdsvakten och svarade:
Om det är du som har burit bort honom, herre,
så säg mig var du har lagt honom, så att jag kan hämta honom.
Maria.
Hon vände sig om och sade till honom:
Rabbouni!
(det är hebreiska och betyder mästare).
Rör inte vid mig,
jag har ännu inte stigit upp till min fader.
Gå till mina bröder och säg dem att jag stiger upp till min fader
och er fader,
min Gud och er Gud.
Maria från Magdala gick då till lärjungarna och talade om för dem att hon hade sett Herren
och att han hade sagt detta till henne.
På kvällen samma dag, den första i veckan,
satt lärjungarna bakom reglade dörrar
av rädsla för judarna.
Då kom Jesus och stod mitt ibland dem.
Frid åt er alla.
Sedan visade han dem sina händer och sin sida.
Lärjungarna blev glada när de såg Herren.
Jesus sade till dem igen:
Frid åt er alla.
Som Fadern har sänt mig sänder jag er.
Sedan andades han på dem.
Ta emot helig ande.
Om ni förlåter någon hans synder, så är de förlåtna,
och om ni binder någon i hans synder,
så är han bunden.
En av de tolv, Tomas, som kallades Tvillingen,
hade inte varit med när Jesus kom.
De andra lärjungarna sade nu till honom: Vi har sett Herren,
Om jag inte får se spikhålen i hans händer
och sticka fingret i spikhålen och sticka handen i hans sida
tror jag det inte.
En vecka senare var lärjungarna samlade igen,
och Tomas var med.
Då kom Jesus, trots att dörrarna var reglade,och stod mitt ibland dem
Frid åt er alla. Räck hit ditt finger, här är mina händer;
räck ut din hand och stick den i min sida.
Tvivla inte, utan tro!
Min Herre och min Gud.
Du tror därför att du har sett mig.
Saliga de som inte har sett men ändå tror.
Också många tecken som inte har tagits
med i denna bok gjorde Jesus i sina lärjungars åsyn.
Men dessa har upptecknats
för att ni skall tro att Jesus är Messias,
Guds son,
och för att ni genom att tro skall ha liv i hans namn.
Sedan visade sig Jesus igen för lärjungarna
vid Tiberiassjön.
Det gick till så:
Simon Petrus och Tomas, som kallades Tvillingen,
Natanael från Kana i Galileen, Sebedaios söner
och två andra lärjungar var tillsammans.
Simon Petrus sade till de andra:
Jag ger mig ut och fiskar."
De sade: "Vi följer med dig.
De gick ut och steg i båten, men den natten fick de ingenting.
När morgonen kom stod Jesus på stranden,
men lärjungarna förstod inte att det var han.
Mina barn, har ni ingen fisk?
Nej!
Kasta ut nätet på högra sidan om båten, så får ni.
De kastade ut nätet,
och nu orkade de inte dra in det
för all fisken.
Den lärjunge som Jesus älskade sade då till Petrus:
Det är Herren!
När Simon Petrus hörde att det var Herren
knöt han om sig ytterplagget, för han var inte klädd,
och hoppade i vattnet.
De andra lärjungarna kom efter i båten med fångsten på släp;
de hade inte långt till land, bara ett hundratal meter.
Då de steg i land
fick de se en glödhög och fisk som låg på den och bröd.
Hämta några av fiskarna som ni just fick.
Simon Petrus gick upp på stranden och drog i land nätet, som var fullt av stora fiskar,
153 stycken.
Och fast det var så många gick nätet inte sönder.
Kom och ät.
Ingen av dem vågade fråga honom vem han var;
de förstod att det var Herren.
Jesus gick fram och tog brödet och gav dem,
och likaså fisken.
Detta var tredje gången som Jesus visade sig för sina lärjungar
sedan han uppstått från de döda.
När de hade ätit sade Jesus till Simon Petrus:
Simon, Johannes son,
älskar du mig mer än de andra gör?
Ja, herre, du vet att jag har dig kär.
För mina lamm på bete.
Och han frågade honom för andra gången:
Simon, Johannes son, älskar du mig?
Ja, herre, du vet att jag har dig kär.
Var en herde för mina får.
Och han frågade honom för tredje gången:
Simon, Johannes son,
har du mig kär?
Petrus blev bedrövad
när Jesus för tredje gången frågade:
Har du mig kär?
och han svarade:
Herre,
du vet allt;
du vet att jag har dig kär.
För mina får på bete.
Sannerligen, jag säger dig:
när du var ung
spände du själv bältet om dig och gick vart du ville.
Men när du blir gammal skall du sträcka ut dina armar
och någon annan skall spänna bältet om dig och föra dig dit du inte vill.
(Så angav han med vad för slags död
Petrus skulle förhärliga Gud.)
Sedan sade han till honom:
Följ mig.
Petrus vände sig om och fick se att den lärjunge som Jesus älskade följde efter,
han som under måltiden hade lutat sig bakåt mot Jesu bröst och frågat
vem som skulle förråda honom. När Petrus såg honom frågade han Jesus:
Herre, hur blir det med honom?
Om jag vill att han skall bli kvar tills jag kommer, vad rör det dig?
Du skall följa mig.
Därför spred sig ett rykte bland bröderna att den lärjungen inte skulle dö.
Men Jesus hade inte sagt till Petrus att lärjungen inte skulle dö
utan: Om jag vill att han skall bli kvar tills jag kommer, vad rör det dig?
Det är den lärjungen som vittnar om allt detta
och har skrivit ner det,
och vi vet att hans vittnesbörd är sant.
Jesus gjorde också mycket annat,
och om var sak skulle skildras för sig tror jag inte att hela världen
skulle rymma de böcker som då måste skrivas.
Översatt av: Yngve Frisk (Enligt Svenska Bibel 2000)